UUSAASTA ÖÖ
Jah? Uus Aasta? Lapselaps! No tere siis! Ei muret, kõik on valmis siin.
Mida? Tasem, jänkud, häbi! Naljatad? Või on tõsi taga?
Kuusel, kallis Näärivana, on nõutud kuldsed käbid.
Eks sa, Vana, näe ka vaeva, et käbid oleks kullatud.
Seda Moskva lapsed saaksid kaeda, hüüda kooris "võrratu"!
Kuulsite? Et ei oleks lihtsad käbid! Otsi kuldseid nüüd öö läbi!
Ja kui pole neid siis otsemaid?l Siin kuldseid eales pole leitud.
Mul aega selleks vähevõitu! On veerand tundi jäänud vaid!
Mis siin tühja nuriseda, kõik metsa nüüd, et leida seda!
Näib vanake on hädas suures: kust leida sellist metsas suures?
Aga seda Kuu käest küsi, ta kindlalt vastab sinule.
Kui ta pilvest eemal püsib, saab heita pilku kõikjale.
Õigus, jänku, ei jätnud hätta! Sind tänan, kallis, anna käppa!
Kuuke, Kuuke, poolkuu kaar, õiget teed ehk öelda saad.
Ehk sealt kõrgelt näha võid, või ehk oled kuulnud pealt,
kust sellist imet leida võiks - kuuske, kuldsed käbid peal?
Näed seal karu jäljerida? Astu, taadu, mööda seda.
Mine sealt, kust läinud loom, see sind kuuse juurde toob.
Aitäh, et näitasid mul teed, ja lahkuse ja hoole eest!
Rõõm aidata sind, vana meest. Hoidu Metsavaimu eest!
Lendab raudne lind siin mööda tähevööd. Ilmun ma, kui kell siis kesköötundi lööb.
Kui kell on 12 löönud, siis saabub aasta uus. Mootorid täistuuril mul ammu tööl on ju.
Ja nüüd, mu lind, võta kiireim tuur, pealinna poole lendab aasta uus.
No see on iludus, mis kaasa viin! - Mulle kuidagi ei meeldi siin.
Ärge kartke, jänkud, ei hukkuma me pea! Kelle naljad on need? Juba tean!
Oi, Hall, sa oled arg! - Ja sina hirmus julge?
Sina siis ei ole arg, ise ehmatusest valge?
Kust mõte see? Mind lollitada?! Mind - Külma, takistada püüd?
Sa, puukoll, võid küll kollitada, see iludus on minu nüüd!
Ütle sa, hallhabe ülbe, miks sa siia tulid üldse?
Naljajutt mult rööviks aja, sa ise tead, mis on mul vaja.
Selge see, et ise tean. - Siis anna! - Pähh! - Sa pead! - Ei pea.
Sa veidrik oled, Metsavana, ei me kuuske niisama taha.
Ühe imeasja, mees, saad sa Vanalt kuuse eest.
Mõtleks, au missugune! Mul endal paremat kui see.
Noh, karu, vea välja kännu alt see karp, lakitud nii ilusalt.
Siis, vanamees, ehk võistleme, siis, vanamees, ehk vaidleme.
Kelle ime hämmastavam, kelle ime huvitavam?
Kes teise ime ületab, las see ka kuuse saab.
Sobib? - Sobib!
Hallhabe, tule kae, sa seda imet vae.
On väärt ime? Mida öelda tahad? - Noh, ei ole hea ja pole paha.
Nüüd, Metsavaim, järg minu käes, kes võidab, seda kohe näed.
Olgu, Metsavaim, ära kohku, kaim!
Ütlesid, et võistleme, ütlesid, et vaidleme.
Ise enda süü sul kanda, kuusk nüüd tuleb ära anda.
Sa, vanamees, küll liiga käbe, miks võistlust jätkata ei läbe?
Et õiglaselt me vaidlus käiks, uut imet vaata, kuis see näib?
Näed, ahi, kütmiseks mis loodud. Ei rattaid, sõidab omasoodu.
Vahva sõita ahju seljas, kivid soojendavad selga.
Mõnus, aga mitte nägus. ZIS on uhkeldav ja tegus!
Ja on välja mõeldud too: kiirelt liikuv rong - metroo.
Diiselvedur, elektrirong, vot, mis minul öelda on!
Ära hõiska enne õhtut, kuusk ei ole sinu veel.
Vaat, kus Vanja tõuseb õhku vaibal lendaval me ees.
Vaibal taevas lennata - see on tõesti ime ka.
Vaidlus siin küll totralt käib, naljakas see mulle näib:
lend su vaibal õrnal, selle kotka kõrval!
Lenda ruttu koju siit oma õudsel linnul siis.
Ma kuuse raiun, annan teile ja raha jänestele neile.
Tõepoolest kuuseke on imeilus see!
Oh teid muinasjutte õrnu, ei jää teid keegi kuulama.
Uue jutu ees nüüd põrmu muinasjutt peab langema.
Nii ei tohiks, nii ei või tark Metsavana rääkida.
Rahvas vanad jutud lõi, mis aitab uutel tekkida.
Selle kuuse, lelud, ehted, tõin ma muinasjutumaalt.
Head uut aastat, armsad lapsed! - Head uut aastat sulle ka!
Jutustas Pastella